Hányszor fordítjuk el a tekintetünket, amikor egy erősen korlátozott képességű emberrel találkozunk. Jobb esetben magunkban azt gondoljuk, „szegény, nem szeretnék a helyében lenni.”
Пікірлер: 5
@barnabasgal53284 ай бұрын
Ott van a pirospont! Annál, aki elmondta a történetet, annál aki ezt lehetövé tette neki és annál aki nyitott szívvel hallgatja...
@licifulop350421 күн бұрын
Minden elismeresem. Koszonom.
@evafekete25994 ай бұрын
Tökéletesen átérzem a helytetet! Mindig zavarban vagyok ha sérült emberekkel van kapcsolatom, egyféle szorongás ez, talán attol hogy valami rosszat mondjak vagy tegyek amivel megbántom akaratlanul is. Ez valószinü azért mert nem szoktam hozzá, nem éltem ilyen emberekkel eggyütt
@agotaszots26014 ай бұрын
Örörkre szóló kötődés ez az érzés,amitől nem tudok,nem akarok megválni.KÖSZÖNET MINDEN ÉRZELMI KOLLEGÁMNAK SZERTE A VILÁGBAN!!!❤
@agotaszots26014 ай бұрын
25 éve vagyok fogyatékkal élő társaim segítője,támasza.Ugyanezt érzem a mai napíg is.Ezért nem változtattam munkát...25 éve.