Рет қаралды 3,952
Люблю дивитись я із Аюдагу скелі
Як спінені вали біжать йому до ніг.
Рядами чорними-чи ,ніби,срібний сніг
На сонці виграють мов райдуги веселі.
Штурмують мілину вони у буйнім хмелі
Немов морських потвор іде страшний набіг.
Здобудуть-і назад одходить військо їх.
Корали й перли нам лишивши на тарелі.
Твоя подоба це,поете молодий !
Так грізних пристрастей бушує буревій.
Та ліру ти підняв -і в серці спокій
Навала війдійшла по довгій обороні.
Безсмертні лиш пісні зронивши в час погоні
За них віки тобі прикрасять скроні.
Адам Міцкевич "Аюдаг"