Рет қаралды 839
În anii ’80, comuna Ghelari, aflată la circa 20 de kilometri de municipiul Hunedoara, se pregătea să devină oraş. Primele blocuri cu patru etaje destinate pentru familiile minerilor care munceau în zonă au fost construite, iar alte clădiri similare se aflau în şantier. Noul cartier „Cuţ” se ridica pe una dintre cele mai înalte creste din Ghelari, deasupra văii împânzite de marile construcţii industriale ale Minei centrale. Mina de fier a intrat, însă, în scurt timp, într-un declin prelungit, iar aşezarea de la poalele Munţilor Poiana Ruscă a avut aceeaşi soartă. La începutul anilor ’90, circa 2.000 de oameni mai lucrau în exploatările de fier de la Teliuc şi Ghelari, iar la mijlocul anilor 2.000, toate unităţile miniere au fost închise. În acelaşi timp, mulţi dintre foştii angajaţi ai minelor de fier ţi-au părăsit locuinţele, pentru a se întoarce în locurile natale din Dobrogea, Moldova şi Oltenia. Au lăsat în urmă blocuri aproape ruinate şi o mulţime de apartamente pustii, care de aproape două decenii nu şi-au mai găsit proprietari.