Ai plecat într-o seară de vară, Te-a chemat, te-a furat un băiat Și mi-i dorul nebună povară Și mi-i sufletul neîmpăcat. Nu știu vina a cui va rămâne Poate-a mea, poate-a ta, poate-a lui... Ce e soarele zilei de mâine, Dac-a fost o iubire și nu-i?!? Lacrimă amară, lacrimă amară Mă încearcă iară, ca un vechi refren. Amintiri și clipe reîncep să doară, Ora e târzie, e pustiu în gară Și nu mai vine nici un tren... Ești departe, departe, departe... Frunza-i coaptă și freamătă greu Calea Robilor veșnică arde, O fi calea destinului meu... Eu te chem cu străbune țărâne, Eu, cu ziuă și noapte te-aștept... Ce e hrinca aceasta de pâine, Dacă inima-i lacrimă-n piept?!?