Рет қаралды 4,432
HORA STACCATO
Muzică: Grigoraș DINICU
Aranjament pentru ansamblu de violoniști și pian -Tudor CHIRIAC.
Dragi Fani ai muzicii, Hora staccato își poartă numele de la o trăsătură de arcuș: staccato volant (într-o singură direcție!). Este o trăsătură de arcuș pe care ți-o dă Dumnezeu la naștere (ori nu ți-o dă!), de aceea nu se prea cultivă prin studiu. Grigoraș Dinicu a avut un staccato nativ ireproșabil. Doar acest detaliu este suficient pentru a încadra acest ópus (și pe autorul său) în stratul de cultură numit Arta profesioniștilor tradiției ancestrale românești. Hora staccato nu este muzică „populară” în sensul consacrat al cuvântului, ci muzică clasică bazată pe acest strat de cultură.
Ceea ce se vehiculează în mod uzual prin noțiunea de muzică clasică, în sensul european al cuvântului, reprezintă doar un caz particular de clasicism - cel austro-german (perioada 1750-1830) - și nicidecum clasicismul tuturor timpurilor și al tuturor popoarelor. Aici, însă, avem de-a face cu modelul de gândire componistică... și de simțire interpretativă... românească, de aceea el este clasicismul muzical românesc. Acest clasicism se bazează pe sistemul intonațional al acestui pământ, sistem ce nu se mai întâlnește nicăieri altundeva și, pe cale de consecință, îmbogățește efectiv patrimoniul muzical universal.
Grupul de violoniști din Orchestra Lăutarii, împreună cu maestrul Nicolae Botgros și pianistul Ciprian Oloi, fac un perfect unison de simțire și de etos (caracter!) românesc. Prin înregistrări de aces gen, ei pot fi aseamănați cu renumitul ansamblu de violoniști al Teatrului Mare din Moscova și marile lor performanțe interpretative.