Рет қаралды 1,989
Szövege egyik legősibb magyar nyelvemlékünk.
Dallama: Moldvai csángó keserves
www.kovacsnori.com
koncertszervezés: kovacsnori@kovacsnori.com
Nem ismertem a siralom ,
most siralommal zokogok,
bútól aszok és epedek,
bútól aszok és epedek.
Zsidók világosságomtól,
elválasztnak a fiamtól,
az én édes örömemtől.
az én édes örömemtől.
Ó, én édes Uram,
egyetlenegy fiam,
síró anyát tekintsed,
bújából őt kivonjad!
Szemem könnytől árad,
szívem bútól fárad.
Te véred hullása,
szívem alélása.
Világnak világa,
virágnak virága,
keservesen kínzanak,
vasszegekkel általvernek!
Jaj nekem, én fiam!
Ki édes vagy, mint a méz,
szégyenül szépséged,
folyik el a véred.
Siralmam, fohászom
megláttatik kívül,
Én szívemnek belső búja,
ki soha nem enyhül.
Végy halál, engem,
egyetlenem éljen!
Maradjon meg Uram,
kit a világ féljen!
Ó, az igaz Simeonnak
biztos szava elér.
Én érzem a bú tört,
kit egykor jövendölt.
Ne váljak el tőled
Életben maradva,
mikor így kínoznak,
én fiam, halálra!
Zsidó, mit tész törvénytelen?
Fiam miért hal bűntelen?
Fogva, húzva, megöklözve,
megöklözve és megölve.
Kegyelmezzetek fiamnak,
nem kell kegyelem magamnak!
Avagy halál kínjával,
anyát édes fiával
vele együtt öljétek!
Engemet is öljetek!
(Vizkelety/Mészöly és Molnár Ferenc értelmezése szerint)
Az eredeti szöveg:
Volék sirolm tudotlon.
Sirolmol sepedëk,
búol oszuk, epedëk,
Válȧszth világumtúl,
sidou fiodumtúl,
ézës ürümemtűl.
Ó én ézës urodum,
ëggyen-igy fiodum,
sírou ȧnyát teküncsed,
buȧbelől kinyúhhad!
Szëmëm künvel árȧd,
én junhum búol fárȧd,
te vérüd hullottya
én junhum olélottya.
Világ világȧ,
virágnȧk virágȧ,
keserűen kínzatul,
vos szëgekkel veretül!
Uh nëkem, én fiom,
ézës mézűl,
szégyënül szépségüd,
vírüd hioll vízől.
Sirolmom, fuhászȧtum
tertetik kíül,
én junhumnok bel búa,
ki sumha nim híül.
Végy hȧlál engümet,
ëggyedüm íllyën,
maraggyun urodum,
kit világ féllyën!
Ó, igoz Simëonnok
bëzzëg szovo ére:
én érzëm ez bú tűrűt,
kit níha ígére.
Tűled válnum,
de nüm vȧlállȧl,
hul így kínzȧssál,
fiom, hȧlállȧl!
Zsidóv, mit tész türvéntelen?
Fiom mért hol bíüntelen?
Fugvá, husztuzvá, üklelvé,
këtvé ülüd!
Kegyüggyetük fiomnok,
ne légy kegyülm mogomnok!
Ovogy hȧlál kináȧl
ȧnyát ézës fiáȧl
ëgyembelű üllyétük!
Az Ómagyar Mária-siralom egyike legkorábbi nyelvemlékeinknek, az első fennmaradt magyar nyelvű vers. A 13. században íródott a Leuveni kódex lapjaira.