Рет қаралды 561
Jósafátnak a ma felolvasott tette prédikációk, teológiai főiskolák és bibliaiskolák előadásainak az anyaga. Júdának ez a királya valami olyat tett, ami szinte példa nélkül álló a világtörténelemben. Három ország egyesített haderővel vonult fel Júda ellen i.e. 840 körül: a moábiták szövetkeztek az ammoniakkal és az edomiakkal, akik itt szeíriek néven szerepelnek. Ilyen esetekben a természetes szinten "normálisnak" tartott királyok gyorsan szövetséget kötöttek egy még erősebb nemzettel, hogy megfelelő ellenerőt képviseljenek.
Erre az elmúlt napokban-hetekben számos példát hallhattunk, többek között Ászá odaadott mindent kincset a Templomból Arám királyának, hogy az megtámadja Baasát, Izrael királyát és bontsa fel a vele kötött szövetségét. Azaz Ászá ráígért Baasára és mint most, akkor is a pénz beszélt: ennyi kincs láttán, Benhadád egy percig sem habozott, hanem támadást indított Baasá ellen. Általában ez volt a tendencia még a "leghívőbb" királyok között is. Amikor igazán szorult a hurok és a nyakukon volt a veszedelem, akkor azért már úgy gondolták, hogy ez láthatatlan és nehezen elérhető Isten ténylegesen nem fog rajtuk segíteni. És nem is segített, mert nem hozzá fordultak szívükből segítségért.
Azonban Jósafát valami egészen más dolgot tett. Elsőként összehívta országa apraját-nagyját Jeruzsálembe, az Úr városába. Utána kiállt és felvállalta, hogy ők magukban képtelenek lesznek megvédeni a várost és az országot ezzel az elképesztő túlerővel szemben. Természetes szinten semmi esélyük nem volt nemhogy a győzelemre, de még a túlélésre sem. Egy ekkora hadsereg néhány nap alatt az utolsó lélekig kiirthatta volna Isten választott népét.