Рет қаралды 505
Aceste raporturi de putere despre care spuneam mai devreme că se schimbau prin Europa se datorează intrării în declin a Imperiului Otoman spre sfârșitul secolului al XVII-lea. Acest declin se datorează și ascensiunii Imperiului Rus în zona Balcanilor.
Înfrângerile suferite de otomani în fața Austriei și Rusiei au declanșat la final de secol XVII și început de secol XVIII Criza Orientală sau Problema Orientală.
Marile puteri europene au început să se certe pe bucățile din Imperiul Otoman, turcii nemaiavând parcă niciun soi de putere să contracareze atacurile. Mai mult, Imperiul și-a primit denumirea de omul bolnav al Europei.
În aceste condiții, nu prea le mai puteam distrage atenția otomanilor cu zdrăngănit de chei așa că în 1711 în Moldova și 1716 în Țara Românească Imperiul Otoman instituie domniile fanariote. Practic domnitorii ăștia erau un fel de reprezentanți în teren ai turcilor. Nu aveau inițiativă de politică externă, nu aveau nimic. O singură excepție a constituit-o Grigore al III-lea Ghica, domnitor al Moldovei asasinat de turci în 1777 pentru că s-a opus anexării Bucovinei de către austrieci.
Cum am spus de multe ori, România a devenit rapid front pentru marile puteri. 1711, 1716-1718, 1736-1739, 1768-1774, 1787-1791/1792, 1806-1812 - ăștia sunt anii în care pe teritoriul principatelor s-au dus războaiele marilor puteri. Ei nu prea și-au rezolvat conflictele, dar principatele s-au ales cu pierderi uriașe. Pe lângă cele materiale care au tras economia principatelor în jos, s-au pierdut și foarte multe teritorii:
În 1699, prin pacea de la Karlowitz, Austria anexează Transilvania.
În 1718, prin pacea de la Passarowitz, România pierde în fața habsburgilor și Banatul și Oltenia, aceasta din urmă fiind totuși recuperată în 1739 prin Pacea de la Belgrad.
Pacea de la Kuciuk-Kainargi din 1774 duce la pierderea Bucovinei în fața Habsburgilor.
Iar Pacea de la București din 1812 le aduce rușilor un mic cadou, Basarabia. - filmat pe marginea drumului scris cu creta pe un perete lansa care zoom out scrie BASARABIA E ROMANIA
În contextul în care războaiele astea dintre Imperiile Rus, Habsburgic și Otoman nu prea duceau decât la pierderi și la conflict constant, Ecaterina a II-a a Rusiei propune să formeze un stat-tampon. Ghiciți unde! Exact! Pe teritoriul Moldovei și Țării Românești, un stat cu numele Dacia. Statul urma să aibă conducător creștin-ortodox și să fie independent, fără că oricine altcineva să-l poată incorpora. Din câte băgați de seamă nu prea ne numim Dacia, așa că planul Ecaterinei s-a cam dus. Doar nu vă imaginați că otomanii ar fi permis așa ceva? Partea bună e că a creat un precedent. A făcut clar faptul că cele două principate sunt o singură națiune și ar trebui să existe sub un singur nume.
Secolul al XIX avea să înceapă promițător deja pentru principatele române. Primul punct pe listă: Revoluția lui Tudor Vladimirescu de la 1821. Nu o să discutăm despre evenimentele de atunci pentru că am discutat deja într-un episod anterior la care vă invit să vă întoarceți în cazul în care mai există neclarități. Așadar, revoluția lui Tudor Vladimirescu a tras clar un semnal de alarmă cu privire la faptul că principatele au nevoie de reformare și de aliniere la standardele europene. Prima consecință vitală a Revoluției de la 1821 a fost revenirea la domniile pământene un an mai târziu. Rusia, bucuroasă nevoie mare că nu mai suntem atât de sub papucul otoman, a început să-i vâre nasul prin politica noastră internă. Nu vă panicați că n-a fost tocmai o idee nasoală.
Rusia ne ia sub aripa ei și în 1826 prin convenția de la Akkerman le cere otomanilor să stabilească domniile pământene pe o durată de 7 ani și să ne redea libertatea comerțului după achitarea tributului. Așa intră principatele sub protectoratul țarist.
Între 1828 și 1829 are loc un război ruso-turc din care principatele ies cu beneficii serioase. Prin pacea de la Adrianopol ne primim înapoi Raialele Turnu, Giurgiu și Brăila, se desființează monopolul otoman asupra economiei românești și se instalează oficial protectoratul rus.