Рет қаралды 7,655
Domnitor al Țării Românești în 1448, între 1456 - 1462 și câteva luni în 1476.
Nepotul lui Mircea cel bătrân și fiul lui Vlad Dracul. La fel ca și pe tatăl lui, și pe el tot Iancu de Hunedoara l-s pus pe tron.
După moartea neașteptată a lui Iancu de Hunedoara, Vlad Țepeș este cel care preia responsabilitatea apărării antiotomane.
Vlad a avut de la bun început o strategie mai diferită, mai dură. Ca să își consolideze puterea, începe să restricționeze drepturile boierilor și astfel să și-i supună, iar în 1459 refuză să mai plătească tribut turcilor.
Turcii se supără și-l trimit pe Hamza Pașa să-l ia ostatec pe Vlad, dar, ghinion. Inițiativa lor eșuează lamentabil.
Între 1461 - 1462, domnitorul decide că are chef de puțină acțiune așa că își strânge soldații, trece Dunărea și începe să atace orașe și cetăți reușind să-i dezorganizeze și să-i dezorienteze pe turci.
Vă dați seama că turcii n-au stat prea mult pe gânduri și, în 1462, au trimis armata în Țara Românească să-l scuture pe Vlad Țepeș. De fapt, mânia lor era atât de stârnită încât însuși Mehmed al II-lea s-a aflat în fruntea oastei. Domnitorul român, dându-și seama că nu are șanse într-o confruntare directă aplică tehnica retragerii și pustiirii. Practic, îi lăsa pe turci fără urmă de resurse pe traseul lor toată această confruntare fiind mai mult o tachinare. ȘI nu numai, îi urmărea și unde vedea un grup mai mic de turci, despărțiți cumva de oaste, pac, ataca și-i omora. Mai mult, pe om l-a dus mintea să trimită leproși și alți bolnavi contagioși, precum cei suferinzi de ciumă sau tuberculoză, la o sinucidere directă, fix în mijlocul locurilor de campanie ale turcilor.
Ăsta e anul acela cu faimosul Atac de noapte de la Târgoviște din noaptea de 16 spre 17 iunie. Turcii își puseseră tabăra pe aproape de Târgoviște. Se gândeau ei că ajung în capitală și gata și cu Țepeș. Ghinion! La vreo trei ore după apusul soarelui conform surselor, Vlad împreună cu maxim 10 000 de soldați, nu 24 000 cum relatează unele sursele, intră în tabăra turcilor îmbrăcat în haine pe care le furase de la soldații uciși. Începe să-i atace pe turci în timp ce dormeau și când aceștia văd că unii în uniforma lor îi atacă, devin complet dezorientați și nu mai știu pe cine să ucidă. Mulți dintre cei morți, au murit tot de mâna otomană.
Practic, atacul ăsta s-a încheiat cu 5 000 de morți în tabăra română și nu mai puțin de 15 000 în cea otomană.
Vlad țintise cortul lui Mehmed al II-lea, dar a încurcat un pic corturile și n-a mai ajuns să-l asasineze.
După ce au făcut ravagii în tabăra otomană, valahii s-au făcut iar nevăzuți.
Mehmed al II-lea, deși pierduse foarte multe resurse, orgolios din fire și acum și mai înfuriat, decide să înainteze spre Târgoviște. Când ajunge la porțile Cetății, ce să vezi. Ele erau larg deschise, iar cetatea complet goală.
Aici apar câteva variante de legende, niciun confirmată în proporție de 100%. S-ar zice că 20 000 de turci au mărșălui în acele zile pe străzile Târgoviștei pustii, printre țepe înalte în care se aflau înfipți soldații turci uciși de-a lungul expediției, iar în cea mai înaltă țeapă ar fi stat chiar Hamza Pașa, cel ce avusese prima tentativă de asasinare a lui Vlad.
Alte surse spun că țepele înalte cu leșuri înfipte în ele ar fi fost de fapt în afara cetății, pe o distanță de circa 60 de km pe drumul de la tabăra otomană spre Târgoviște.
Cert e că turcii n-au găsit pe nimeni. De supărare și de teamă, ca să se asigure că valahii nu-l vor urmări, Mehmed al II-lea i-a pus pe turci să sape un șanț imens la marginea cetății pe care românii să n-apuce săl treacă până la retragerea lor.
Abia acum lucrurile devin interesante!
Aproape fără puteri, Vlad Țepeș decide să se retragă o vreme în Transilvania. Între timp, turcii îl pun pe tron pe Radu cel Frumos, fratele lui Vlad și presupusul amant al lui Mehmed al II-lea.
Vlad se retrage în Transilvania sperând că regele maghiar, Matei Corvin, își va respecta angajamentul luat față de papalitate și-l va ajuta pe valah să-și recupereze tronul. Dar fix de aia nu mai putea Matei.
Cum n-avea niciun chef de conflict cu otomanii pentru o țară pe care oricum regatul maghiar și-a dorit de la început să o anexeze, îl acuzăde trădare pe Vlad și-l închide la Buda. Ăsta e momentul în care apare legenda lui Dracula.
Se spune că era închis în condiții inimaginabile, iar regele maghiar abia dacă-i dădea de mâncare. Fiind nevoit să supraviețuiască și cu o fire deloc ușor de destabilizat, Vlad găsește ca ultimă soluție să mănânce șobolanii ce-i mișunau prin celulă. De fapt, sângele lor îl bea pentru că nici apă nu primea.
În 1476, când ungurii se gândesc că parcă ar mai băgat așa câteva războaie antiotomane, își dau seama că n-au ce face cu Radu cel Frumos, așa că îl scot din temniță pe Vlad Țepeș și-l pun din nou pe tronul Valahiei. Nu-i ajută la prea multe. Câtă forță să mai aibă un om subnutrit și care probabil făcuse și cine știe ce boli? Moare în decembrie 1476, în timpul luptelor.