Рет қаралды 21,253
Verset írta:
Bene László Krisztián
Előadja:
Hederman Stella
Szívedből szólnék
Ha te is akarnád, én a szívedből szólnék,
a szívedből a szívednek, meséket dalolnék.
A szívedből szólnék, mert nincs annál szebb hajlék,
hol az én szívem pihenhet, s hol örömmel meghalnék.
Hol a megmaradt éveimnek szebb otthona lenne,
s ahol a lelkem végre szállna, s melletted megpihenne.
A szívedből szólnék, mert ott lakik némely sorom,
s a tudatot, hogy olvasol, őrizem s birtokolom.
A tudat, hogy vagy valahol, az álmaimnak élet,
többet ér e tudat, mint ezer szép ígéret.
Többet ér a szó, mit nékem szegezve ejtesz,
mint a föld minden kincse, mert tudom nem felejtesz.
Tudom, másnak csak szó, másnak csak betűk sorfala,
de nékem a te szavaid, az élet szép oldala.
A napnak az a része, hol a fény nem égető,
hol a szerelembe vetett remény, virágzik s élhető.
A szavaid a levegő, a víz s a földburok,
s a csillagokkal megtelt éj, mit szótlan bámulok.
A szívedből szólnék, mert szólni szeretnék,
s mindent ami fáj, végleg levetnék.
Mindent ami én vagyok, tálcán vinném eléd,
s az életemet átadnám, a megmaradt felét.
Mert ha elfogadnál engem, nemcsak boldog volnék,
de a szívemet átadva, a szívedből szólnék.
Többi verseim megtalálhatóak ezen az oldalon:
/ bene.l.krisztian.poetsson