Рет қаралды 87,805
Šis stāsts ir par apspiesto tūkstošiem,
nomocītiem zobārstu krēslos...
(Uuuu - uuuu!! Au...!)
Cilvēkpūlim pāri kāda gaisma slīd,
Mums visiem laime ausīs rīt.
Tā dziedāja zobārsts, saldu sapņu dzīts,
Nezinādams to, ka sen jau krīt.
Kam tu mauro, tu ma-auro,
Man laivā nevar bīdīt sēdekli..
Kam tu mauro, tu ma-auro,
Visapkārt lopi barā slīd - zilā laivā..
Barā silda mēsli, barā doma zūd,
Laimīgaaks kā barā nevar būt.
Vējā plīvo ausis, sejā dzīvo govs,
Nu bet kas tev tādam kaut ko dos?
Kam tu mauro, tu ma-auro,
Man laivā nevar bīdīt sēdekli..
Kam tu mauro, tu ma-auro,
Tev garām sapņu laiva slīd - zilā laiva..
Sākumā tu visapkārt sev redzēji jukušo barus.
Gāja laiks, un viņi tev vairāk nelikās nenormālie,
Bet tad tu manīji, ka visi skatās uz TEVI,
Katrs pats sev tagad stomatologs..
Manu rūpju zīlon's, tavu rūpju govs,
Un visam pāri lido zoss.
Varbūt stomatologs Bērziņš laimi atnesīs,
Un tu tiksi anistezēts rīt?
Kam tu mauro, tu ma-auro,
Man laivā nevar bīdīt sēdekli..
Kam tu mauro, tu ma-auro,
Tev garām sapņu laiva slīd - zilā laiva..
Cilvēkpūlim pāri kāda gaisma slīd,
Mums visiem laime ausīs rīt.
Tā dziedāja zobārsts, saldu sapņu dzīts,
Nezinādams to, ka sen jau krīt.
Kam tu mauro, tu ma-auro,
Man laivā nevar bīdīt sēdekli..
Kam tu mauro, tu ma-auro,
Visapkārt lopi barā slīd - zilā laivā..