Tartus Lobjakas Heideggeri fragmendid Sooväljal Luks Lill
@sofjazdanova18616 ай бұрын
@hunt86197 ай бұрын
Esimesed 15 ja pool minutit on ainult huulteltlugejaile mõeldud?
@user-cz2fo6vy1x10 ай бұрын
Such respectful scholars
@user-cz2fo6vy1x10 ай бұрын
Thank you 👍, I am thankful to Propp, I have realised how to correctly differentiate the works
@kultrukkis10 ай бұрын
Väga huvitavad ettekanded, aitäh!
@kummitus838 Жыл бұрын
Polnud paha kuulamine 👍👏.
@kaybuellmann1293 Жыл бұрын
🄿🅁🄾🄼🄾🅂🄼 😠
@MrKiatri2 жыл бұрын
Tänud! Nõme et salvestuse täiesti armetu.
@priidubeier48602 жыл бұрын
Tohutult hea meel on kahe HTG vilistlase jõudmisest sel aastal Betti Alveri debüüdiauhinna nominentide hulka ja Aliis Aalmanni võidust, kuigi ise hoidsin rohkem pöialt Ave Taavetile. HTG endine kunstiajaloo õpetaja Priidu Beier
@isanelehm49393 жыл бұрын
Kuigi kasutasite mikrofoni, on heli ikkagi väga sitt.
@MaarjaMihkelson3 жыл бұрын
Oh Sa kurat. Aitäh Sulle. Vau.
@reijo13783 жыл бұрын
Hästi huvitav ja mõnusalt ylevaatlik video, see võiks annuaalseks kujuneda.
@JaanusSaar4 жыл бұрын
Nii lahe, et minu luulekogu mainisid! :) Alati imestan, kui kuskil jutuks tuleb. Kirjutan raamatuid enam-vähem suveniiriks ja olen üllatunud, kui keegi neid tõsiselt võtab. Selle "Seieri" mõte oli mõneti selles, et kirjutada sisse pühendus Margo Vainole, mu iidolile, ja see talle kinkida. Lisaks olin juba lubanud illustratsiooni autorile, et ta pilt saab kaanele. Tolle teise raamatu mõte oli poolenisti selles, et mu sõber saaks käsikirja toimetada. Kuid vahel on vist kuubik juhuslikult sama kujuga mis auk, kuhu ta potsatab, ja kellelegi meeldib!
@tartucityofliteraturekirja85614 жыл бұрын
Mis nõu annaksite tulevastele proosadebütantidele? Kas on mõned komistuskivid, mille taha debütandid ikka ja jälle takerduvad?
@piretviires32334 жыл бұрын
Et olla hea kirjanik, tuleb ennekõike väga palju lugeda. ja lugeda väga erinevaid teoseid, mitte ainult eakaaslaste omi. Siis on võimalik selle kõige taustal oma hääl välja kujundada.
@tartucityofliteraturekirja85614 жыл бұрын
Mis on see uudsus või üllatus, mida eesti kirjanduselt ootate? Kas ettekandes nimetatud eelmise aasta üllatajad suutsid selle ootuse täita?
@piretviires32334 жыл бұрын
Nagu ettekandes ütlesin, siis mõjusid uudsena pigem ettekande kolmandas osas nimetatud "Võimsad naised". Kujundlikult võiks lausa öelda, et 2019. aasta oli "Naiste aasta" :) Muidu ootan uusi teemasid, uut rakurssi, uut stiili, midagi, mis kirjanduskaanonit raputab või mõjutab. Parimad nn raputavad näited viimaste kümnendite kirjandusest on 1990. aastatest (nt "Indigo", "Piiririik", "Iseseisvuspäev"), aga neid on igal kümnendil. Muidugi, aasta vaates ei pruugi neid kohe ära tunda. Enamasti see selgub nt kümnendite ülevaateid tehes. Enamasti järgnevad sellistele muutuste sissetoojatele ka järgijad teiste autorite näol.
@tartucityofliteraturekirja85614 жыл бұрын
Kuidas hindad praegust soome-eesti ja eesti-soome suunal tehtavate tõlgete aktiivsust? Kas tõlgitakse piisavalt või jääb siiski palju head ilukirjandust tõlkimata?
@poetryride15234 жыл бұрын
Tõlkijad on tõelised kultuuri- ja kirjandusesaadikud Eestis ja Soomes. Tänu nende algatustele, nende järjepidevale tööle palju tõlkekirjandust jääks ilmumata. Ühe sõnaga, mõlemat pidi on suur aktiivsus. Teine asi, kui palju nendest ettepanekutest üldse kirjastustes läbi löövad. Soomes mitte eriti palju. On rõõm näha, et paljud eesti kirjastused annavad väärt soome kirjandus välja isegi, kui suurt müügiedu oodata ei ole, Eesti turg on niikuinii väike. Eriti eesti kirjastajate puhul on näha nö head tahet soome kirjanduse kohta. Soome kirjastajad aga ainult puhtast sümpaatiast eesti kirjanduse vastu raamatuid välja ei anna; kirjastajad jäävad ellu ainult siis, kui nad saavad müügitulu. Soomes ei ole Kulkat, mis maksab raamatu väljaandmise kinni. Seega iga eesti raamatu ilmumine Soomes on äärmiselt hea uudis.
@tartucityofliteraturekirja85614 жыл бұрын
Kas eelmise aasta soome kirjanduses on mõni teos, mis Sinu arvates peaks kindlasti ka eesti keelde (ja ka teistesse keeltesse) tõlgitama?
@poetryride15234 жыл бұрын
Ma arvan, et neid raamatuid on palju. Mul on hea meel, et minu lemmikuid on juba tõlgitud eesti keelde, nagu nt. Katja Kettu "Rose on kadunud" või Mia Kankimäki "Asjad mis panevad südame kiiremini põksuma" ja "Naised kellest ma mõtlen öösiti". Üks tugevamaid ja poeetiliseimaid lugemiskogemusi viimasel ajal on Johanna Venho romaan "Ensimmäinen nainen" (Finlandia nominent 2019), fiktiivne lugu Soome presidendi abikaasast, kirjanik Sylvi Kekkonenist ning skulptor Essi Renvallist, kes maatleb Sylvi skulptuuriga. Suvi 1966 ja kaks naist, nende sisemonoloogid kutsumusest ja naistele püstitaud sotsiaalsetest normidest, Sylvi puhul ka naise positsioonist kuulsa mehe varjus.
@poetryride15234 жыл бұрын
Vabandan, vale konto, siin Poetry Ride = Heidi Iivari
@tartucityofliteraturekirja85614 жыл бұрын
Kas loetud luuleraamatutes oli mõni silmnähtav sarnasus või ühine nimetaja?
@piretpoldver6264 жыл бұрын
Väga raske on üldistada ilma, et oleks samaväärselt eelmiste aastate luuleraamatutega kursis. Kuid olin tõsiselt üllatunud, et oli nii palju tugevaid debüüte - võib-olla see oligi kõige silmatorkavam.
@tartucityofliteraturekirja85614 жыл бұрын
Eesti luuleilm tundub hetkel olevat üsna mitmekesine. Kuid kas on siiski midagi, mõni teema või isegi vorm, mida hing ihkaks ning mida praegu näib eesti luules olevat vajaka?
@piretpoldver6264 жыл бұрын
Vist vahetult pärast 170 luulekogu läbitöötamist ei oska üldse mingist luulest puudust tunda. Võimalik, et poole aasta pärast, kui luule on minus laagerdunud, oskan küsimusele paremini vastata.
@levtram4 жыл бұрын
Üleskutse kirjanikele näidendeid kirjutada on hea, aga kas teater ikka nii väga ootab neid kirjanduslikult "valmis" näidendeid? Postdramaatiline teater nagu kestaks ja näitekirjanikud tulevad ka teatri poolelt.
@oliverberg4 жыл бұрын
See on kahtlemata osa probleemist, et teatrid on üsna kahtleval seisukohal n-ö kirjanduslike näidendide osas. Aga ega teater ei teagi alati, mis talle endale hea on (nagu me kõik).
@jyrikkk4 жыл бұрын
+1 Ausalt öeldes: kui kirjutad näidendi ja lavastaja seda ei taha (ja ei hakka ju igaühele pähe määrima), siis pole selle näidendiga ju midagi peale hakata. Saan valesti aru?
@oliverberg4 жыл бұрын
@@jyrikkk See häirib mind Eesti näitekirjanduse saatuse juures ennast ka kõige rohkem. Täitsa tugevad ja lavaväärilised tekstid ei jõua tihti isegi lavastajate lugemisnimekirja. Ja tutvused määravad näidendite juures palju rohkem kui luules ja proosas (st kas teos üldse jõuab publikuni või mitte). Ehk siin tõesti vaja praktikutel missioonitunnet ja usku - õnneks leidub Eestis ka selliseid lavastajaid ja teatreid, aga neid on tõesti käputäis. Asja tuum on tegelikult lihtne: suured repertuaariteatrid saaksid (ja peaksid) Eesti dramaturgiale palju rohkem tähelepanu pöörama.
@jyrikkk4 жыл бұрын
@@oliverberg Nojah. Ma ühe kirjutasin, näidendivõistlusel see põrus, üks dramaturgina töötanud inimene pidas seda heaks, aga ta ei ole enam ühegi teatri juures ja seal ta ongi. Väga võimalik, et see tekst pole midagi väärt, aga uut kirjutama vist ei kipu. Tekst oli pmst tellimus, aga väikesest teatrist, olud muutusid. Ja no teemat polnud ees, vb oleks nad nagunii keeldunud näiteks teema või mu töö taseme pärast, seda ma ei tea. Ega selles osas ei pea midagi ette võtma, aga uut teksti ei kipu vist ilma küsimata kirjutama. Loomulikult: kui tahtmist on, siis saab igasuguseid asju teha, et tekst inimesteni jõuaks, mitmes mõttes vingun asjatult.
@oliverberg4 жыл бұрын
@@jyrikkk Aga äkki saadad oma näidendi lugemiseks? Äratasid uudishimu ja noh, mine tea. Meil: [email protected]
@tartucityofliteraturekirja85614 жыл бұрын
Kas eesti näitekirjanduses võiks olla rohkem janti?
@oliverberg4 жыл бұрын
Janti on eesti näitekirjanduses rohkem kui küllalt. Pigem tahaks näha rohkem näidendeid, kus lugu ei keerle mingi jandi ümber.
@tartucityofliteraturekirja85614 жыл бұрын
Kuidas on Sinu hinnangul Kai Aareleiul oma romaani “Linnade põletamine” dramatiseerimine õnnestunud? Kui tavapärane see on, et autor ise teeb oma teosest dramatiseeringu?
@oliverberg4 жыл бұрын
Ise dramatiseerimine pole tingimata tavaline - sageli kõrvalpilk mõjub hästi, kuna autoril endal oma tekstiga suhe, kus teemadest-stseenidest-tegelastest on raske lahti lasta (ja kärpimine on üks põhivõtteid). Selles mõttes on Aareleiu dramatiseering ka haruldane, et autor ise seda tegi (ja autor pole teatriga nii lähedane), kuid lõpptulemus on justkui midagi uut ja iseseisvat. Ehk tegu on õnnestunud dramatiseeringuga.