Рет қаралды 7
Рік написання- 1925 р.
У поемі відчай сучасної людини , яка усвідомлює, що істинна культура не має спільного із викликами цивілізації , що світ втрачає культуру і прискорюється до саморуйнування .
Поема віддзеркалила внутрішній стан покоління , яке після Першої світової війни утратило віру в життя.
Руйнівна сила цивілізації- так автор бачив причину спустошенності та бездуховності сучасної людини , яка нищить саму природу як ідеал , так і руйнує у ній БОЖЕСТВЕННУ СУТНІСТЬ .
Парадоксом є те, що у персонажів геть відсутні очі , які б були здатні Дзеркалити очі , бо зовсім ВІДСУТНЯ ДУША у порожніх людей.
Люди зі зруйнованою душею не мають надії, віри, любові. На них чекає смерть.
Мотив - поступове вмирання - душі , а за нею вмирання тіла.
Т.-С. Еліот віщував апокаліпсис , виплеканий порожніми людськими душами.
Всі ці розбиті образи , спустошені пейзажи- символи сучасного хаосу життя, безпорадного перед катастрофами.
Еліот , застерігав людство, що час є , аби зупинитись і все виправити…🍎